Skallen skyddar hjärnan.
Vad står på?
Det är jag. Vill du ha en jättetumör?
Varför skulle jag vilja det?
Det är tumören från min vägg som Derek ritade.
Vill du ha den så står den i hallen.
Bröstkorgen skyddar hjärtat.
Kroppen är utformad för att skydda de känsligaste delarna.
- Städar hon? - Klockan 03.30?
Det är i alla fall så det ska funka.
Josephine Wilson. Stark inom ortopedi och plastik.
Inte så tokig inom neurologi, heller. Fantastiska resultat.
Hon har verkligen återhämtat sig. Hon har haft ett tufft år.
Det märks inte. Stephanie Edwards.
Hon har visat intresse och talang för neurologi. Hon kan få vad hon vill.
- En superstjärna. - Och motiverad.
Ja, hon gör oss stolta. Det här är roligt.
- Som Sorteringshatten. - Ja.
Benjamin Warren.
Säg det du vill säga.
Warren är en allt-i-allo, bra överallt.
Det stämmer.
Han tar det säkra före det osäkra.
Han tar lätta fall, lätta diagnoser.
Han tar inga risker.
- Ben Warren? Har du sett hans akt? - Han har tagit risker.
- Jag har tillrättavisat honom. - Ja, jag har läst akten.
Efter ett misstag som Warrens väljer ST-läkare en av två vägar.
Antingen jobbar han smartare eller säkrare.
Warren valde säkrare. Han kanske inte ens är medveten om det.
Vi går vidare. Martin Carver.
- Du pratar ju med Wilson. - Dagligen. Hurså?
Hon och Karev. Är de ihop igen?
Jag vet inte.
- Glöm det. - Du gillar henne.
- Nej, aldrig i livet. - Nej. Vänta lite. Stanna.
Du är en bra kille. Du borde släppa det.
Du gjorde en storslagen gest, men hon har inte sagt något
till dig, väl?
Gör dig själv en tjänst. Det är bara det jag menar.
- Här. Vän till vän. - Okej. Nu lagar vi människor.
- Hej! Någon sökte mig. - Det var jag. Jag behöver hjälp.
- Jätteakut. - Okej. Vart ska vi?
Hem till mig eller dig. Ikväll. Så fort vi slutar jobba.
Jag bryr mig inte om du har planer. De är inställda.
- Jag har egna planer. - Så du sökte mig för en middagsdejt.
Visst, vi kan äta också.
- Mina planer är mer nakna planer. - Okej.
- Jag menar sex, alltså. - Ja, jag förstod det.
Men du tvekar. Är jag för påstridig?
Är du inte redo? Du flippar ur.
Hej!
Är du med någon?
- Vad heter du? - Liam.
Är du skadad?
Är du sjuk? Mår du dåligt?
- Okej. Var är dina föräldrar? - Jag har inga.
- Vem har vi här, DeLuca? - Holly Harner.
Hon klagar på allmänna bröst- och buksmärtor efter ett fall.
Hon har även en uppenbar underarmsfraktur.
Vi väntar på röntgenbilder.
- Hej! Jag heter dr Kepner. - Hej!
- Kan du berätta hur du ramlade? - Jag hade mitt livs bästa sex.
Nej, tredje bästa.
- Jag vill inte se det bästa. - Nej, då. Sen var jag tvungen att kissa.
Det var mörkt, och jag letar efter badrummet.
Jag hittade ytterdörren istället, gick rakt ut i trapphuset och...
- Nej. - Jo. Två våningar.
Han sov vidare. Hans granne hittade mig.
- Gör det ont? - Ja.
- Och killen du var med? - Ja, det var en sådan där
engångsgrej, så han tror att jag stack mitt i natten.
Vilket är okej. Bra, faktiskt.
- Herregud! - Vad? Vad är det?
Mina byxor ligger på hans golv.
Den får han lista ut själv.
Jag är ledsen, Holly.
Du verkar ha brutit armen på två ställen.
- Lägg av! - Ja. Och det finns vätska
i den övre vänstra kvadranten. Vi måste ta upp henne
för helkroppsröntgen. Kontakta allmänkirurgin.
Är han singel?
Maggie.
- Hej! - Hej!
- Är du hemma ikväll? - Jag tror det. Vad ska vi göra?
Jag tänkte bjuda hem Nathan,
men jag vill inte att det blir konstigt, så...
Huset är ditt. Ta hem vem du vill.
- Det är ditt hus också. - Bjuder du inte hem honom om jag är där?
Nej, det menade jag inte.
Det går bra.
- Har Hollys bilder kommit? - Inte än.
Det är lite konstigt, men okej.
Okej, glöm det.
- Okej, visst. - Okej.
- Okej.
- Hallå? - Hej, Holly! Hur går det där inne?
Jo, jag kom precis på
att ni kanske ser något konstigt på röntgen.
- Jag vill inte att ni flippar ur. - Oroa dig inte.
Vi har sett allt. Tro mig.
Jag har en jättestor hjärttumör som inte kan opereras.
Herre...
Ignorera den. Den finns bara där.
Är smärtan skarp som om någon hugger dig jättehårt,
eller molande som en boll som studsar
- mot huvudet? - Det gör bara ont.
- Ibland känns det som om jag har snurrat. - Blir du yr?
Konstant smärta. Periodisk yrsel. Kan vara vestibulärt.
Vem tar hand om dig?
- Charlotte. - Var bor du och Charlotte?
På en gård.
Häftigt! Har ni några djur?
En råtta, en gås och ett får.
Och säkert en gris.
Stanna här en stund.
Det är något neurologiskt.
- Vi måste göra en huvud-DT. - Det går inte utan samtycke.
Hur hittar vi föräldrarna?
Vi har redan ringt polisen om saknade barn.
Det går nog fort. Han har rena kläder och verkar välnärd.
- Han läser böcker. - Eller så läser någon för honom.
Han får anfall.
Liam. Ge mig något till huvudet!
Två lorazepam. Och en laddningsdos Keppra.
På väg.
Du blöder från ett sår på mjälten.
Vi vill göra något som kallas mjältembolisering
så att vi kan reparera det utan operation.
Okej, kör på!
- Operation hindrar mig bara. - Och vad gäller hjärttumören...
Ja. Sarkom i vänster förmak. Den är inoperabel.
Jag har knappt ett år kvar. Det är okej.
Inoperabel betyder olika för olika kirurger.
Jag har träffat sex kirurger. Jag känner till faserna.
Ni är i fas ett. Ni ser den, ögonen glittrar,
ni är de enda som kan tämja den. Fas två, ni gör en plan,
en plan som skiljer sig från alla tidigare.
Ni får mitt samtycke.
I fas tre inser ni att det inte funkar. Ni mår dåligt
och blir ledsna, och sedan känner ni att ni har svikit mig,
och jag får visa att jag är okej så att ni mår bättre. Kan vi hoppa över det?
Det är komplicerat, men jag tror...
Hur lång tid tar det tills mjälten läker?
När kan jag vara tillbaka i sadeln igen?
Det beror på sadeln.
Jag vill ha sex med så många män jag vill,
tills min tumör säger ifrån.
- Mål. - Imponerande.
Det här fallet slog knut på mina planer, och inte på ett bra sätt.
Förutsatt att din mjälte läker utan komplikationer
borde du kunna återgå till din normala livsstil
om några dagar, kanske en vecka.
Går det att korta ner tiden?
Partiell avulsionsskada, brutna ben, extrema vävnads- och nervskador.
- Vad har vi här? Aj! - Ja.
En 27-åring fastnade med handen i en svängdörr.
Då förstår jag. Hur ser planen ut?
Skadegraden är sju enligt MESS, så vi är i en gråzon
mellan att rädda och amputera, så upp...
Jag vill faktiskt höra vad Warren tycker.
Bra idé.
Tja... Rekonstruktiv kirurgi går bort.
Om vi gör det så är risken stor att vi misslyckas och hamnar här igen
om ett halvår och amputerar en värdelös hand.
- Det är sant. - Amputering är enklare.
Men vissa patienter kan inte bearbeta det psykiskt.
- Väj klokt, då. - Eftersom MESS-graden
är på gränsen måste vi titta på annat.
LSI och PSI kan ge en tydligare bild av ischemin,
skador på ben och muskler och vaskulära skador.
Det är ingen forskningsavhandling.
Det är en patient med morfindropp.
Bestäm dig.
Utifrån siffrorna så tycker jag att vi amputerar.
Här är en siffra, Warren. 27.
En 27-åring vill ha kvar handen.
Vi gör en rotationslambå med antibiotika och försöker rädda handen.
Visst. Självklart.
Boka en operationssal och fixa bilder
av båda låren till transplantationen.
Okej.
Det var en gråzon.
Meredith pratade om att bjuda hem Nathan ikväll.
- Bjuda hem honom? Hem till oss? - Ja.
Men nu ska hon inte det.
Jag försöker fatta att hon dejtar honom.
Herregud. Tumören.
Vadå?
Det var därför hon tog ut tumören. Hon vill inte ha sex i Dereks helgedom.
Det gjorde hon inte sist.
Och titta vad som hände. Skrik och gråt
och vi fick slänga ut en halvnaken man på gatan.
Hon förbereder sig.
- Hon går vidare. - Hon går vidare.
Det är allvar, hon och Riggs.
Vi måste stötta det.
Nu är vi i bukartären.
Det där ser ut som mjältartären.
- Jag har den. - Meredith, bara så du vet.
- Jag kommer hem sent ikväll. - Okej. Applicerar skum.
Mer än sent, faktiskt. Jag ska titta på Hollys fall igen.
Jag har lite gamla papper och studier jag vill kolla.
- Hon ville ju inte det. - Alla bilder och papper
kommer att ta tid. Mycket tid, faktiskt.
Du kan nog räkna med att jag stannar här och inte kommer hem alls.
- Okej. - Jag ville bara berätta det.
- Tack. - Okej.
- Borde jag fråga? - Nej.
Okej.
- Tack för att ni hittade oss. - Vi ringde skolan.
Vi ringde hans vän Sabrina. Vi ringde polisen.
Tog han tåget hit? Herregud.
Vi bor en timme bort.
Liam fick ett anfall när vi pratade med honom.
Vi har gjort en DT-röntgen.
David och Marie. Liam har en väldigt stor tumör.
Den kallas hypofystumör och han måste operera hjärnan.
Jag är ledsen.
Är det därför han har haft huvudvärk och varit så trött?
När kan vi åka hem?
Det beror på hur fort svullnaden i hjärnan lägger sig efter operationen.
- De flesta kan skrivas ut inom... - Nej, Liam ska inte opereras.
Eller något annat. Inga fler sprutor, ingen röntgen.
Vi tror inte på sådana ingrepp.
Ni kanske inte förstår vad vi säger.
Om ni tar med Liam hem utan behandling blir det värre.
- Han kan dö. - Nej.
Inte om Gud inte vill.
Tack för att ni respekterar vår tro.
När kan ni skriva ut min son?
Här står det att ni vet att ni tar med Liam hem
mot läkares inrådan.
Jag vet att det verkar lite ovanligt.
Jag uppskattar att du förstår.
Förstår du att "mot läkares inrådan"
betyder att om ni tar med Liam
så riskerar han att dö?
Tack, dr Edwards.
Vem har lärt dig att prata med patienter så?
Hon är ingen patient.
Emboliseringen gick bra. Jag kunde stoppa blödningen i mjälten.
Vi ska bara observera dig i 24 timmar.
Sen borde allt vara bra.
Jag borde ha tänt ljuset.
- Jag ville inte väcka honom. - Det var snällt.
Nej, jag ville inte prata med honom.
Han är en sån som alltid säger: "Jag ska berätta något.",
innan han berättar det.
Som om det behöver kungöras.
- Så han är inte drömprinsen? - Jag letar inte efter drömprinsen.
Jag är ju borta snart, så jag kan inte hålla fast vid något.
Jag letar bara efter sådant som jag gillar just nu.
Hej, Holly!
Din pojkvän är här. Han vill komma upp.
Herregud! Grannen måste ha skvallrat.
Sa han pojkvän?
Kan du säga att jag dog?
- Vi kan säga att du sover. - Då går han inte.
Om han stannar
måste någon förr eller senare säga att jag har dött på riktigt.
Vi kan väl bespara honom det.
- Vi kan prata med honom. - Okej.
Han är korkad, men snygg. Och han är...
Prova gärna själv. Jag kör ingen repris.
Dr Minnick? Du hade nog rätt om Ben Warren.
Jaså?
Jag såg något som kan bekräfta dina misstankar.
- Jag är skyldig dig en ursäkt. - Jag är ny. Det hjälper.
Du har känt dem i flera år.
Ja, det är sant.
Jag läste Stephanie Edwards akt och såg...
När hennes pojkvän dog på Shepherds bord
fortsatte Edwards jobba nästan direkt.
Jag såg inget om rådgivning eller terapi.
Hon mådde bra. Hon är fokuserad.
- Betyder det nej? - Varför läste du hennes akt?
Jag såg varningsflaggor. Som idag, hon betedde sig
olämpligt med en patients familj.
Hon kan vara arrogant och retlig.
- Hon är en kirurg. - Som triggas av patienter.
Tro mig, Edwards vet mer om patienter än de flesta av oss.
Godnatt.
Du kan inte säga att hon är död.
Men hon ville det. Han måste ju få veta.
- Och det är snällt. - Det är minst sagt olagligt.
- Är det han? Hej! - Ja. Hej!
- Hej! Ja, det är jag. - Corey?
- Hej! Sa ni att jag är här? - Ja.
- Corey... - Det gjorde vi. Hon vet.
Tycker hon att det är knäppt? Alltså, vi bara... Vi liksom...
Vi har precis träffats. Men vi har kommit varandra nära.
Mår hon bra?
Corey, vi har väldigt dåliga nyheter.
- Holly... - Har haft en hemsk dag
och orkar inte riktigt med besök just nu, så...
Okej.
Det är bra.
Alltså, att hon är okej. Jag var så orolig att...
Så du kan åka hem.
- Godnatt. - Godnatt.
Hon hade rätt, han är snygg.
- Du kanske skulle satsa. - Du är sjuk.
Jag kan inte träffas ikväll.
Okej. Ingen fara.
Jag har en patient som föder ett barn med CDH,
så jag blir kvar hela natten tyvärr.
Självklart. Jag förstår. Men...
Jag såg fram emot det.
Jag tittar efter dig. Hela dagen.
När jag viker runt ett hörn eller går förbi ett rum...
...går in i en hiss...
...hoppas jag att jag kanske...
...får se en skymt av dig. Och när jag...
...ser dig...
...får det alltid mig att tappa andan...
...en aning.
Och hjärtat slår snabbare. Handflatorna svettas.
Att se dig...
...prata med dig och...
...röra vid dig...
Det är allt jag tänker på.
Är det?
Jag längtar efter våra nakna planer.
Men en till kväll av förväntan behöver inte vara så hemskt.
Hej!
Hej! Nathan.
Nej, jag är ledsen. Jag måste ställa in.
Jag har haft en tuff dag och orkar inte med besök.
Vi försöker igen imorgon.
Okej. Godnatt.
ÄLSKA VARANDRA ÄVEN NÄR VI HATAR VARANDRA. INTE STICKA.
SKÖTA OM NÄR GAMLA, SENILA OCH ILLALUKTANDE. GÄLLER FÖR ALLTID.
Har Liam åkt? Fick de ta hem honom? Han var min patient.
Vi får inte behandla barn mot föräldrarnas vilja
särskilt när det strider mot religiös tro.
Vi måste respektera deras tro.
Visst! Men tänk om tumören börjar blöda eller om han får en stroke?
De skrev under ett intyg så fort han vaknade.
Grabben tog ett tåg helt ensam för att be om hjälp.
Riktig hjälp. Inte böner och olivolja.
Ingen neurokirurg opererar ett barn utan föräldrarnas samtycke.
- Det är olagligt. - Kan vi få ett domstolsbeslut?
Statlig lag skyddar familjer från åtal
om deras tro hindrar dem från att söka läkarvård.
Jag trodde att du av alla människor skulle vilja följa lagen slaviskt.
- Hur gick det? - Han kom inte.
- Varför då? - Jag vet inte,
men hon ringde och ställde in
och sen stannade hon på sitt rum hela kvällen.
- Tjuvlyssnade du? - Nej.
Kanske. Jag var nyfiken. Och jag var i hallen.
Jag tänkte att jag skulle flytta den läskiga jättetumören.
- Jag har en läskig jättetumör. - Vad?
Jag studerade den hela natten, och jag tror att jag har löst det.
Nu säger du att jag kunde ha löst det i mitt eget hem, från min egen säng.
- Jag vill ha en jättetumör. - Hitta en egen.
Jag måste till min patient. Hela kvällen?
Jag vet.
Jag vet att andra läkare har misslyckats,
men de tänkte inte utanför ramarna.
Jag har studerat ditt hjärta och tumören. Jag vet att jag kan fixa det.
- Nej. - Du...
Det finns bara sex läkare i världen som kan göra det,
jag är en av dem. Vi har en chans.
Nej. Jag har ju sagt det.
Inga nya planer.
Fixa min mjälte och skriv ut mig, det räcker.
Holly, det här kan ge dig ditt liv tillbaka.
Ja, men det här är mitt liv.
Jag behöver inte ett vitt staket och en massa barn
och hundar som klänger på mig, eller vilken framtid
du tror att du kan ge mig, för det kan du inte.
Jag behöver ingen framtid. Jag har det jag vill just nu.
Är det verkligen sant?
Jag vill ligga med en blind man
efter att ha fått en fantastisk massage.
Jag vill ha olämpligt högljutt sex i en sån där ljudbadskupol.
En operation skulle komma i vägen för det, så tack, men nej tack.
Känner du det där?
Vänta lite.
Hejsan!
- Hur mår du? - Jag letar efter dr Karev.
Jag känner dr Karev.
Liam? Vad gör du... Jag tar det. Det är okej.
Mår du bra? Det är ingen fara. Såja.
Du måste verkligen gilla tåg. Vi går och sätter oss nånstans.
Följ med mig.
Jag trodde att du var bakom mig. Gick det bra?
Kan du se mig?
- Du är jätteduktig. - Rör mitt finger.
Allt blev mörkt så snabbt. Jag kunde inte se.
Du är här nu.
Apoplexi.
Tumören blöder. Tryck på den optiska nerven.
- Jag är ledsen. - Vännen.
- Varför är du ledsen? - Jag försökte, jag lovar.
Jag gjorde som de sa, jag bad och bad,
men det funkade inte. Gud hjälpte mig inte.
Kan du hjälpa mig, dr Karev? Kan du fixa mina ögon?
Ta ett djupt andetag. Kan du göra det?
Jag ska göra allt jag kan.
Men jag måste prata med dr Edwards först, okej?
Vänta här.
Vi kommer snart.
Vad kan vi göra utan föräldrarna? Vi måste ha samtycke.
Inte om det är akut. Vi söker neurologen
- och förbereder honom. - Ska vi söka Minnick?
Nej. För Liam... får ett anfall.
- Nej, det får han inte. - Jo.
Vi får inte, det är fel.
Att låta ett barn dö är fel.
Skulle du titta på om han fick anfall?
Han får ett anfall. Så vi kontrollerar det.
Boka en sal och sök Shepherd.
Då ska jag skriva det. Jag är ST-läkare.
Nej. Vi använder Minnicks metod idag.
Jag skriver in det, så jag tar skiten.
Ge lorazepam först. Och vänd honom på sidan.
- Okej? - Okej.
Och ge honom lite mannitol.
Dina EVF-värden har varit stabila.
- Emboliseringen verkar ha funkat. - Bra, för det här sjukhuset
är fullt av snygga män och jag vill helst inte stöta på någon av dem
förrän alla slangar och kablar är borta. Hon vet väl att jag ser henne?
Jag vet att du sa att du inte vill opereras
- och jag vet att du är rädd. - Men jag är inte det.
Visst, när jag fick diagnosen. Men sen tänkte jag,
vad skulle jag må bättre av?
Hitta en snygg kille, ha en helt sjuk natt,
så skulle det bli bra. Så jag gjorde det, och igen
tills jag insåg varför göra något annat? Sex och död.
- Det är det jag vill. - Man kan säga
att man är redo att dö, men jag har varit med
om många dödsfall och varit den som lämnats kvar,
och jag lovar... du vill inte det.
Särskilt när någon som dr Pierce
säger att hon kan fixa dig.
Ignorera inte det.
Det läskiga är inte att dö. Det läskiga är att överleva
och acceptera att du faktiskt har ett liv att leva.
Vill du inte leva det?
Tror du verkligen att du kan ta bort tumören?
Jag sa ju det. Jag menade det.
Ja, men andra läkare har menat det.
Jag gör en bypass och tar ut hjärtat så att jag kommer åt hela tumören.
Dr Grey och dr Kepner assisterar.
Holly, jag kan ta bort tumören.
Gör det.
Är du säker?
- Ja, gör det. - Okej.
Dr Shepherd, socialen söker dig.
Nästan klar. Skål.
Är det Liam? Lilla Liam med de religiösa föräldrarna?
- Ja. - Jag såg namnet på tavlan
och blev paff. Hur fick du samtycke?
Det behövdes inte. Han kom tillbaka. Det blev akut.
Vi var tvungna att rädda hans liv.
- Karev! - Borde jag veta något?
Du öppnade hans skalle utan föräldrarnas vetskap,
- efter det som hände sist? - Han fick ett anfall.
Dr Shepherd, det är socialen igen.
Kris. Föräldrarna är här.
- Vad hände sist? - Inget.
Det är bäst att någon börjar prata. Nu.
- Håller ni honom gisslan? - Jag förstår att ni är arga, mr Fisher,
men er son har precis opererats. Sjukhuset kan inte skriva ut honom än.
Det skulle innebära stor risk för infektion, till och med död.
Hon har rätt.
Inte ett ljud. Du visste vad jag och min fru tyckte.
- Hans intra... - Du hade ingen rätt.
Om dr Karev inte hade ingripit
hade vi haft ett helt annat samtal.
Enligt dr Shepherd påverkade Liams tumör hans syn.
Det var bara en tidsfråga.
- Mår han bra nu? Kan han se? - Marie.
Dr Shepherd kunde ta bort hela tumören från den optiska nerven.
Vi får se om synen är tillbaka när han vaknar.
Lilla gubben...
Jag hoppas att du gillade att vara läkare, för när jag är färdig med dig är du slut.
- Du gjorde något. - Han fick ett anfall.
- Kolla journalen. - Du kan hamna i fängelse.
- Igen. - Det vore värt det.
- Och hur många fingrar ser du? - Tre?
Det stämmer. Alla rätt.
Du är jätteduktig.
Tack.
Det var så lite så.
Dr Edwards.
Jag kommer snart.
- Det är dags att börja prata. - Ursäkta?
Varför skrev dr Karev in det här?
Han följde din metod. Jag fick ta ledningen.
Så han beordrade inte dig att operera Liam utan samtycke?
- Som jag sa, jag höll i fallet. - Vad gjorde Karev?
Du måste berätta exakt vad han gjorde...
Varför då? Allt står i journalen.
Vi räddade hans liv.
Liam lever. Han kan se, hans tumör är borta och han lever.
Det är väl vårt jobb?
Delar kupolen i vänster förmak.
Vilket vänster förmak? Allt är tumör.
Hur orkar hon ens med allt sex
med den här i bröstet? När jag kommer hem från jobbet
orkar jag knappt ta på mig mysstrumpor.
Skål med is.
Holly bara kör på. Hon gör vad hon vill,
med vem hon vill. Närsomhelst.
- Jag är lite avundsjuk. - På det här? Är du avundsjuk på det här?
Fan också.
Den har trängt in i den bakre hjärtsäcken.
Plan B.
Vi kanske kan minska tumören på lungvenerna.
Warren. Följ med här.
Dr Cohen till onkologen.
OPERATIONSSCHEMA
Vad ser du här?
Jag ser operationer.
Nej, du ser ST-läkare som opererar.
- Var är ditt namn? - Jag är på akuten.
Precis. Du är ST-läkare.
Du ska inte sy tår, du ska reparera aortor.
Jag har inget emot akuten. Jag är där jag behövs.
Du är kirurg. Du behövs i operationssalen.
Tror du att Wilson och Edwards väntade på en chans att glänsa? Nej, de tog den.
- Dr Webber... - Jag vet vad du kan.
Men det är inte bara jag som gör din rekommendation längre.
Du verkar vara försiktig. Du tar det lugnt.
Är det Minnick som säger det? Sa du att hon har fel?
Har hon fel?
Vad tycker du?
Vi har befriat den från lungartärerna.
Jag måste följa tumören neråt.
- Vad gör du här inne? - Jag har tumörfeber.
Jag opererade en pojkes hjärna. Sen hörde jag
att ni hade en stor, vacker tumör. Få se!
Den är enorm. Så vacker.
Tumörernas Sixtinska kapell.
Den har trängt djupt in i bakre mediastinum.
Såna här tumörer är inte vackra. De är hemska och smarta
och utformade för att ta livet av någon innan de får
- en chans att leva. - Utsökt.
Vad är det?
Den går hela vägen till matstrupen.
Vi kan inte rekonstruera hela brösthålan.
Är den i matstrupen
har den säkert även trängt in i ryggraden.
Hon kan bli förlamad om du försöker.
Vi kan åtminstone ta bort tumören
från själva hjärtat och lindra symptomen lite.
Den växer ju tillbaka, men det går långsamt,
så hon får mer tid.
Maggie...
Jag resekerar matstrupen
och skapar en fistel, sen går jag tillbaka
- och rekonstruerar och... - Men det är omöjligt.
Men vi sa ju det.
Att vi skulle göra det omöjliga.
Ja, men vi förstör hennes livskvalitet.
Visst, det låter hemskt, men hon har vant sig vid det här
och lärt sig leva med det.
Ska jag säga att det inte går?
Kan vi skynda på lite? Jag vill härifrån.
- Du kan snart gå. - Jag vill inte att ni fattar
- fler beslut om mitt barn. - Det var Liams beslut.
- Vi stöttade hans beslut. - Liam är ett barn. Mitt barn.
- Det är inte ditt jobb. - Nej, vi gjorde ditt jobb.
Ditt jobb är att skydda ditt barn, hålla honom trygg
och frisk, säga att allt ordnar sig, och sedan
göra allt för att ordna det.
Det är ditt jobb.
Nej, det är upp till Gud.
Om Gud gjorde något för Liam
så såg han till att han kom hit till oss, för han såg
att han hade gjort dig så svag och dum
att du skulle ta livet av ditt eget barn.
Du kommer att brinna i helvetet.
Utifrån vad jag såg idag borde hon bli avstängd.
- Vänta lite... - Skadade hon honom?
- Det spelar väl ingen roll? - Jag kan inte tro det.
Inte? Du sa ju själv
att hennes pojkvän dog, en tidigare patient.
Ingen terapi, inget stöd, ingen ledighet.
Hon visade inga tecken...
Det gör de inte förrän det är för sent.
Hon jobbar på bekostnad av allt annat.
Hon har extrema patientrelationer. Hon är antingen för fäst vid dem eller iskall.
Och nu detta? Det är tecken på utbrändhet.
Jag ville bara säga att jag inte siktade på huvudet.
Jag siktade på väggen. Jag är inte dum.
Jag var bara arg.
- Du ska nog inte skämta nu. - Det gör jag inte.
Jag borde inte ha gjort det. Jag var arg.
Patienten var ett barn.
- Ett sjukt barn. - Ett barn
som inte fick någon hjälp.
Jag förlorade kontrollen.
Och jag är ledsen.
Det är förbluffande. Edwards har fått alltför stor frihet, alltför länge.
Det är inte hennes fel utan omgivningens.
Dålig eller ingen övervakning från Webber eller Bailey.
Och Karev var hennes överordnade idag.
Han är knappast ett bra exempel på självbehärskning.
Därför undervisar jag som jag gör...
Förlåt, jag måste avbryta dig.
Jag vet att ni är vänner.
Sluta!
Jag har på mig sexiga underkläder och har tänkt
på ikväll sedan igår. Jag vill bara ta med dig hem
och ta av dig kläderna. Ju mer du pratar
om Webber och Karev, desto mindre vill jag göra det.
Så, med all respekt, håll tyst.
Sätt dig i bilen och följ med mig hem.
Jo? Vill du ta en öl?
Jag har en teratomexcision 07.00. Jag måste läsa på. Imorgon?
Visst. Ja, visst, imorgon.
- Jo? - Ja.
- Är allt okej? - Ja. Jag mår bra, faktiskt.
Att prata med dig är en av få saker
- som har varit bra i år. - Andrew...
Vänta. Det senaste året har varit tufft för oss båda.
- Jag vet, jag är ledsen. - Vet du vad? Det är inte jag.
För det känns som om vi gick igenom det tillsammans.
- Det känns... - Sluta!
Snälla.
- Jag vet vad du tänker säga. - Jag...
- Jag tror inte... - Och så fort du säger det...
Okej.
Vi ses imorgon.
Undersökningen av synfältet gick bra.
Han kommer nog återhämta sig helt.
Liam tog sig hela vägen till sjukhuset själv.
Blind.
Det var ett mirakel.
Eller så hjälpte någon honom. Körde honom.
Gud hjälper dem som hjälper sig själva.
Så tumören är kvar.
Jag är så ledsen.
Herregud, vad var det jag sa?
Ni läkare, ni galningar.
Ni bara måste försöka, måste skära upp människor.
Tumören har resekerats ur hjärtat
vilket lindrar symptomen och ger dig mer tid.
Den här tumören är helt enkelt en del av mig.
Som mitt hår eller mina bröst
eller mina konstiga tår.
Jag har gjort plats för den.
Vi fick dig att göra det.
Vi fick dig att få oss att må bättre.
Det blir så varje gång.
Du ligger illa till.
Se det som en varning. Jag höjer ribban.
Hädanefter är jag ute efter dig.
Jag ska ta dina operationer och de bästa jobben.
När du vänder dig om
- är jag precis bakom dig. - Jag kommer inte vara där, så...
Vad menar du? Vad pratar du om?
Mina rättigheter har dragits in.
- Jag måste gå i terapi. - Allvarligt?
- Hur länge då? - Ha kul med den höjda ribban.
Nu har du faktiskt en chans att slå mig.
Tur att jag fick tag på dig. Det är dr Karev.
Alex Karev. Nej, jag är inte i trubbel.
Nej, jag behöver ingen advokat.
Jag behöver en hänvisning. Jag behöver hitta en kille.
Kan ni hjälpa mig? Okej, ja, en sekund.
Ja?
Kroppen anpassar sig. Skyddar sig. Men den kan inte stänga allt ute.
Då lever vi väl egentligen inte?
Inga mysstrumpor ikväll. Jag behöver sprit. Följer ni med?
Ja tack. Och, typ, en man. Typ en trevlig, ny, snygg man.
- Inte kärlek. - Ingen pojkvän.
Jag vill inte vänta tills jag är döende innan jag har lite kul.
- Följer ni med? - Inte ikväll.
Inga läkare. Främlingar.
Vart skulle Holly gå? Jag kollar Yelp.
Ha kul.
Hur mår Holly? Är hon vaken? Får jag träffa henne?
- Det är inga goda nyheter. - Okej.
- Det är dags att släppa henne.
- Herregud. Har hon dött? - Nej, det sa jag inte.
Men du ska inte träffa henne igen.
Göm undan tiden ni tillbringade tillsammans i hjärtat.
Men låt den inte hålla dig tillbaka. Sitt inte här och vänta.
Välkomna ditt nya liv och gå ut och lev det.
- Okej... - Förändring är bra.
Så vi lämnar dörren öppen, bara en springa...
- Hej! Jag har inte sett dig idag. - Är du på väg hem?
- Ja. - Jag med.
...och hoppas att det är värt risken.